ÅBNING
GENÅBNING
GEN-GENÅBNING
GEN-GEN-GENÅBNING
Tina, fint. Louise, okay. Gene, børst bagtil.
Bagtil, op, ned, fra side til side.
Tiden er gået. Læg tandbørsterne.
- Bvadr! Hvad var det? - Tandpasta.
Og brug så tandtråd, som om I har gjort det dagligt et halvt år.
Vi har ingen. Vi skulle jo undgå mad mellem tænderne.
- Måske opdager dr. Yap det ikke. - Jo.
Dr. Yap opdager alt. Han er som en ørn gennem ens mund.
Jeg tror, jeg springer over.
Dine tænder skal renses to gange om året, så længe forsikringen gælder.
Hvorfor skal vores tænder renses? Hvad er det for noget pjat?
Vi ved, du hader tandlægen, men kan du ikke arte dig for en gangs skyld?
Jo, selvfølgelig. Jeg henter lige min frakke.
- Hun låser sig inde på værelset. - Tving mig ikke til at tackle dig.
- Rene som sædvanlig, Tina. - Vi behøver ikke tale forretninger.
Jeg er mere end bare en mund med perfekte tænder.
- Så er du færdig. - Jeg føler mig krænket.
- Vil du vælge et stykke legetøj? - Det er det, det hele handler om.
Kom så, kop og bold eller pirattatovering.
Det gode gamle få kuglerne i hullerne-spil.
Jeg vil mestre det, når jeg burde børste tænder.
Nå, de har ikke revet din autorisation itu endnu, dr. Yap?
- Er den lavet af noget solidt? - Stadig bange for tandlægen?
- Jeg er ikke bange. Du er bange. - Så siger vi det. Host, bangebuks.
Hvad med, at jeg bare sætter mig ned -
- og læser lidt, og så får du dine lettjente penge?
Okay. Men få det overstået på to minutter, ellers bider jeg.
Hvis du ridser tandkødet, får du en flad.
- Jeg ved det. Du bestemmer. - Bare du ikke glemmer det.
Okay. Nu skal du åbne munden.
Det er fint. Det er bare det modsatte af, hvad jeg bad dig om.
- Er du færdig? - Næsten, jeg skal bare ...
Godt. En perfekt lille åbning, jeg kan se igennem.
Det havde jeg fortjent. Min fejl ...
- Du skal tale til mig! - Du har ret. Det var min skyld ...
- Bob, vi har et problem. - Slog Louise dig?
- Ja. Og hun har et hul. - Louise har fået sit første hul.
Ja, og det er et ordentligt et. Det er virkelig slemt.
Jeg har et afbud. Jeg kan lave det med det samme.
- Et overraskelsesangreb er bedst. - Det bliver ikke let.
Jeg har virkelig ikke lyst til at gå tilbage, Bob.
- Du skal nok klare det. - Ja.
- Okay? Så ses vi senere? - Ja.
Jeg skal lige strække lidt ud.
Vi skal lige ordne den anden kindtand lidt.
- Hvad skal du med alt det der? - Du har et hul.
Et hul? Nej, jeg skal ikke have det fyldt.
- Fyld det her! - Hov hov.
Hold dig væk!
- Undskyld! - Det er sjovt at være derinde.
Nu skal du høre her. Jeg hopper ud ad vinduet -
- og så ser du aldrig mine tænder mere.
Dine forældre kører dig tilbage. Du har et hul.
De kan bare prøve. De finder mig aldrig.
Du venter ti minutter, før du siger det til min far.
- Hørte du, hvad jeg sagde? - Okay! Ti minutter. Undskyld.
Adios, Yap!
- Hun er væk. Hun stak af. - Hvad?
Jeg skulle vente ti minutter, men jeg er voksen, så jeg ventede otte.
Ventede du otte minutter med at sige det?
- Du må ikke sige det til Louise. - Måske stak hun af til bilen.
- Nej, hun er væk. - Åh nej. Louise!
- Far, du skræmmer folk. - Åh, undskyld.
Jeg fatter ikke, at min lille pige er stukket af!
Vi skal nok finde hende.
Det ved jeg nu ikke. Hun er ret lille.
Hun kan være hvor som helst med sin dårlige tand.
Hun kan være faldet i en gletsjerspalte. Har vi sådan nogen?
Hun kommer hjem. Hun er ni, hun har ikke planlagt det her.
Præcis, hvor jeg efterlod den.
En slikmobil. Jeg var kun syv, da jeg pakkede. Jeg var et barn.
Hallo? Louise, er det dig? Er du død?
Jeg lever skam, og det vil jeg blive ved med.
Prøv ikke at spore samtalen. Jeg lægger snart på.
- Louise, min skat, kom hjem. - Kun hvis I aflyser den gale Yap!
Det er din far. Kom nu hjem og få den fyldning.
Det kan I godt glemme. Nå, men så siger jeg farvel.
- Tænk, at det blev sådan. - Farvel? Men vi er din familie.
- Nogle gange går det bare ikke. - Louise, du må ikke ...
Nå, miss Black, du vil booke hertugindesuiten på ubestemt tid -
- og du har mr. Bob Belchers kreditkort.
Så mangler vi bare en voksen.
Ja. Som du kan se på dette id-kort, er jeg voksen.
Ja, der står, at du er 43.
Men det er skrevet med blyant. Og der står Wagstaff Skole.
Wagstaff var min deling i Vietnamkrigen.
Jeg hørte, at der ville være folk som dig, når jeg kom tilbage.
Efter at have tjent mit land.
Jeg ringer til politiet, så de kan køre dig hjem.
Louise. Hvor er jeg glad for, at det er dig, ikke en morder.
- Som planlagt, husker du nok? - Nej.
Tante Gayle, jeg skrev til dig for flere uger siden.
Det forbandede postbud tager nok mine breve.
Hvis det er for at få mig til at bemærke ham, så virker det.
- Du husker vel kattene? - Absolut.
Der er den der og den der, og den anden.
De kan lide dig. Jo længere væk de går, desto mere kan de lide dig.
Hvad er der med al den plastik? Er du ved at sætte sengen i stand?
Jeg kan ikke sove, så jeg fandt på en leg, hvor jeg er alene i verden.
- Virker det? - Ja. Det beskytter mod strålingen -
- og de muterede kødædere, så jeg sover sødt.
Javel ... Alle tiders. Jeg går til køjs.
Jeg ringer til din mor og siger, at du er nået frem.
Nej, lad være med det.
Hun sagde, at du kun skulle ringe, hvis jeg ikke nåede frem.
Hvis jeg skal fortsætte flugten, ligger Cuba i den retning.
Jeg kan bare tage en ... Av! Bid det i dig.
- Hallo? - Gayle, det er Linda.
- Hej, Lin. Det er mig, Gayle. - Det ved jeg. Jeg ringede til dig.
- Nå, okay. - Har du set Louise?
- Ja, hun er her hos mig. - Gudskelov.
- Hun er hos Gayle. - Jeg vidste ikke, hun skulle komme.
- Hun er løbet hjemmefra, Gayle. - Du godeste. Hvorhen?
- Hun er hjemme hos dig. - Nå ja.
- Hun vil ikke have en fyldning. - Hvem vil også det?
Vi kommer og henter hende, men du må ikke sige det.
Godt tænkt. Du er den kloge, jeg er den lækre.
- Den lille tand-snyder. - Hvorfor må Louise løbe hjemmefra?
- Det må hun ikke. - Jeg vil løbe hjemmefra.
Det vil jeg også. Det kan blive kapitel fire i mine erindringer.
Ingen løber hjemmefra. Vi skal bare have Louise til tandlæge.
- Held og lykke med det. - Måske skal vi være kreative.
- Skal vi bestikke hende eller hvad? - Så mange penge har vi ikke.
- Men hvis hun tabte et væddemål ... - Hvilket væddemål?
Pak kufferterne, unger. I skal også løbe hjemmefra.
- Hvad ... Hvad laver I ...? - Gæt, hvem der løber hjemmefra.
- Hvad med mor og far? - De satte os af.
- Jeg kommer ikke hjem. - Det ved jeg. Bliv hos tante Gayle.
Jeg vil vædde med, at du ikke klarer en weekend med Gayle.
- Det kan jeg sagtens. - Skal vi vædde?
Hvis du klarer hele weekenden, slipper du for fyldningen.
Men hvis du giver op, bliver hullet boret og fyldt. Er det en aftale?
Selvfølgelig! Jeg kan blive her, til jeg er 30.
Det er verdens sjoveste etværelses lejlighed!
- Bare det virker. - Det gør det, for vi snyder.
Vi har en agent derinde. "Hej, mor. Klar, når du er det. Tina."
"Tina, din datter. Tina."
Nu sender vi Tina de første instrukser.
Gayles galskab skal skrues op til usjov.
- Superhemmeligt som en ninja. - Alt det her er absurd.
- Man må bekæmpe skørt med skørt. - Louise får det fra din familie.
Tror du ikke, jeg ved det?
Hvad laver du? Hold op med det der.
Ned i hullet, kugler. Ej, det var så tæt på.
Hvad har du imod nyskabende fornøjelser, kat?
- Vil du læse dine digte højt? - Hvad?
- Vil I gerne høre mine digte? - Tina!
- Vidunderligt. - Hvad foregår der?
"Lykkebringende ting, vi burde sende ud i rummet."
"En dåse mayonnaise. Avisudklip af Scott Baios næse."
"Den der sang om at ræse."
"Lille kat, du er ligesom mig, går ud og tisser på en vej."
"Tis!"
Okay, det var ... Det er alt for meget.
- Jeg er ikke færdig. "Tis! Slut." - Fantastiske digte, tante Gayle.
- Men jeg har mange flere. - Og jeg vil gerne læse dem. Senere.
Så jeg ikke forstyrrer nogen, når jeg siger: "Flot. Knusende."
Pokkers, Louise udmanøvrerede os. Vi må gå hårdere til værks.
Der står vist ikke noget om det her i nogen bøger om børneopdragelse.
Bøger om børneopdragelse? Findes de?
- Jeg troede, det var for sjov. - De findes.
Jeg burde skrive en bog med titlen: "Hov hov, stil den tilbage!"
- Det er ... Ja, det burde du. - Ja, ikke? Jeg ville blive rig.
Tante Gayle, findes kattenes klo-vanter i andre farver?
Selvfølgelig! Jeg har mange farver.
Jean-Pote Van Damme burde have pastelfarver på. Det er jo forår.
Du har helt ret. Pink Eye og mr. Business -
- I må skamme jer over stadig at have vinterfarver på.
Lad os skifte dem. Hvis I hjælper, tager det kun et par timer.
- I klarer det nok. Jeg skal ... - Katte-manicure!
Louise, hold mr. Business. Hurtigt.
Hvorfor får jeg mr. Business? Han er den værste.
- Gene, byt med mig. - Gu vil jeg ej.
Pak dem ind i de her håndklæder.
Når vi tager klo-vanterne af, plejer de at gå efter øjnene.
Fang dem. Luk øjnene og kast jer over dem.
Tak. De så fine, at internatet er nødt til at give mig en fjerde kat.
Tid til en lille lur.
Jorden går under!
Hvorfor? Hvorfor skal verden gå under, lige når jeg er søvnig?
Hun gør det for at falde i søvn, bare rolig. Men jorden går under.
Alle mennesker er døde undtagen mig.
Især mændene. Så der er ingen mænd.
- Så det er okay at sove alene. - Godnat, tante Gayle.
- Katte-manicuren tog flere timer. - Louise må være tæt på at give op.
Vi må give hende det sidste skub.
Kan du huske, da Gayle fik os til at spille det brætspil, hun lavede?
- Gayle vindstød? - Ja.
Det skal de spille. Det er ulideligt.
Reglerne er ulogiske og det tager hele dagen.
Gayle vindstød vil drive Louise til vanvid. Nå, tid til sex.
Gud ja. Det kan vi godt, for de er væk.
- Lad os gøre det! - Ja.
26 TIMER TILBAGE
Du vil gerne have, at jeg vinder. Ja, jeg gjorde det.
- Nå, hvad vil I gerne lave i dag? - Det, vi laver nu.
Alle tiders. Hvad siger I til smør til frokost?
Skulle jeg sige nej til en smørfrokost?
Gid vi kunne spille et brætspil, der stimulerede fantasien -
- men som var for godt til de store spilfirmaer.
Jeg har lavet et spil, som stimulerer fantasien -
- men var for godt til de store spilfirmaer.
- Hvad foregår der nu? - Du skal ikke kigge på mig.
Så hvis Louise holder ud, slipper hun for fyldningen?
Men hvis Gayles galskab jager hende væk, taber hun.
Men hun vinder, fordi hun får fyldningen.
- Det er avanceret børneopdragelse. - Vi har styr på det, Teddy.
Hvad hvis Louise flygter et andet sted hen?
- Har I slet ikke tænkt på det? - Altså ...
- Har I ingen nødplan? - Det har mest været Linda.
Så må vi udspionere Gayles lejlighed.
Udspionere, det lyder sjovt. Husk at proviantere.
- Proviantere til at spionere. - Jeg henter menukort.
Gayle vindstød er ikke bare et brætspil.
- Der er kærlighed, krig og mode. - Fedt. Hvordan spiller man det?
Prinsesse Gayle skal redde Worldlandias fem riger -
- fra vinden fra heksen Rebecca, der tror, hun er så yndig.
Hun bor ovenpå. Louise, du begynder.
Du landede i Svampegrotten.
Du skal sidde med en våd svamp på hovedet i en halv time.
Det er et underligt spil. Måske skulle vi tage hjem.
Jeg vil hellere have en svamp på hovedet end at få fyldt det hul.
- En dejlig, romantisk overvågning. - Hvad er det for en lugt?
- Bobby og Linda, hvad laver I her? - Teddy, hvad laver du her?
Jeg ville parkere derovre, men så fik jeg øje på jer ...
- Crasher du vores overvågning? - Hvad? Nej.
- Jeg har pizza med. - Åh, pizza. Giv mig den.
Hvad er jeg gået glip af? Tager I notater?
Kan I rykke sæderne lidt frem?
Lidt mere? Kan de ikke komme længere?
Skal vi gå over i min bil? Nej, det skal nok gå. Åbner du lige vinduet?
Jeg landede i Forkølelsessårlandet.
Det var ikke godt. Du kan bede Tina om noget magisk salve.
Men jeg klukkede som en kylling i 20 minutter for at få salven.
Din ubeslutsomhed har oprørt vindene.
- Alle rykker tilbage til start. - Nej!
Vi har spillet i seks timer uden at komme nogen vegne!
- Det hul gør virkelig ondt, Louise. - Vil du ikke have, at jeg vinder?
Bare rolig, jeg holder med dig. Team Louise.
- Hvorfor taler du sådan? - Sådan taler jeg altid.
Nu kan jeg ikke huske, hvordan jeg taler.
Glem det. Hjælp mig med at komme forbi Rebeccas abehær.
Tina siger, at Louise er ved at blive tosset.
Forhåbentlig knækker vores lille pige snart.
Lad os håbe det. Teddys apnø giver mig kvalme.
- Gudskelov. - Det var seks sekunder.
- Han trækker vejret igen. - Hvornår dør man?
Jeg klarede weekenden. Jeg behøver ikke få fyldt hullet.
- Jeg vandt! - Lad os fejre det med mere søvn.
- Godmorgen, sovetryner. - Har vi sovet hele natten?
Det har vi nemlig. Jeg har aldrig sovet bedre. Linda.
- Er du klar over, at du snorker? - Hvad nu? Vandt vi?
- Det er morgen. - Pokkers. Hun slog os.
Det går ikke, Lin. Hun skal have fyldt det hul.
Okay. Jeg havde håbet, at vi kunne undgå det her.
Vi må skrue bissen på.
Hold da op. Du klarede det, Louise. Hvad med at fejre sejren med is?
Tak, T., sikke en god idé.
- Min lille skat. - Vores lille skat.
Vi var nødt til at gøre det. Vi havde ikke noget valg.
Skal du ikke have mere?
- Få det til at holde op! - Vi henter de bortløbne børn.
Åh nej. Hvad er der galt, Louise?
Hun spiste noget is, og det gjorde vist ondt i tanden.
- Hun kunne ikke klare mosten. - Hvad laver Teddy her?
- Hvorfor er nogen af os her? - I kom længere end ventet.
Vidste du, at vi spillede Gayle vindstød?
Nej. Jeg mente bare ... Hvad er Gayle vindstød?
Nu er jeg med. I stod bag det hele. I snød. Hvor kunne I? Av!
Tina hjalp os med at snyde. Beklager, men det er sandt.
Vi snød, fordi vi elsker dig.
Det er modbydeligt. Jeg hader jer lige nu.
- Louise, du må få den fyldning. - Jeg har det fint. Av!
Hør her. Jeg ved godt, at du er bange.
Jeg er ikke bange. Okay, jeg er bange!
Jeg kender lidt til frygt. Du har set mit liv.
Så lad tante Gayle hjælpe dig igennem det her.
Vi laver din frygt om til indbildning.
Det kommer ikke til at virke.
- Vi gør det. - Skønt. Hvilken rolle vil du have?
LÆGEHOLDET DR. YAPS KLINIK
- Agent Yap. Du er underrettet? - Ja.
Er hun villig til at gøre det nødvendige for at redde universet?
- Ja, hun er. - Uden at bide mig imens?
- Det lover hun. - Hvad venter vi så på? Kom så!
- Sektor otte, sikret! - Sektor ni og ti, sikret!
Smerten er en gift fra vores fjendes is-serum.
Modgiften har jeg i denne nål.
- Jeg ved ikke helt ... - Du er nødt til det.
- Hele universet regner med dig. - Fortsæt.
Godt. Du bliver helt følelsesløs om få sekunder.
Det her ligner måske almindelig porcelæn fra en tandlægeklinik -
- men det er en mikrochip med tegninger til et våbensystem.
Vent lidt.
Åh nej! Vores fjender er her!
- Louise, vi må fortsætte missionen. - Gør det.
- På ham! - Dæk mig, Bobby.
- Flammekaster! - Okay ...
- Okay, så er det godt. - Jeg er ramt!
Tilkald luftstøtte! Det her er vanvittigt!
- Vi har forstået det. - Vi fik dig.
I har måske skudt mig for mange gange, men vores sag dør aldrig.
- Du klarede det, Louise. - Gjorde jeg?
Og uden at ubelejlige nogen overhovedet.
Jeg krammer ham til live igen!
- Jeg har det fint. - Ja, han har det fint.
- Jeg er der næsten. - Tina, slip ham.
Tag sprøjteringen i legetøjskurven. Det gælder fremtiden.
- Du var dygtig. - I lige måde.
Gayle klarede forældrerollen bedre end os.
Måske skulle hun passe ungerne oftere.
- Måske kan hun flytte ind hos os. - Du bluffer, så jeg siger ja.
- Nej. - For sent. Vi ses derhjemme, Gayle.
"Lykkebringende ting, vi burde sende ud i rummet."
"En dåse mayonnaise. Avisudklip af Scott Baios næse."
"Den der sang om at ræse."
"Lille kat, du er ligesom mig, går ud og tisser på en vej."
"Tis!"
Jeg er ikke færdig. "Tis!"
Tekster: Hanne Arnold www.sdimedia.com